NEBRASKATERRITORIET
Kom igen, flickor.
- Hej, Bob. - Godmiddag, fröken Cuddy.
Kom med in. Middan är klar.
Pajen är gjord på persikor. På burk.
De hade fyra burkar. Jag vet inte vem som hade råd med de andra tre.
Det är en god paj.
Om du vill kan vi ha en postprandiell recital.
Vad för nåt?
- Lite musik. - Jag gillar musik.
Ni sjunger verkligen bra, fröken Cuddy.
- Jag tog med ost. - Ost?
Ja, jag har ju några får nu.
- Jag vet. - Jag gjorde ost av deras mjölk.
Vill ni kanske ha lite? Jag har lite i fickan.
Ost blir en bra avslutning efter kyckling och persikopaj.
Ja men, då så... Varsågod.
Det är en utsökt ost, Bob.
Så varför inte gifta oss?
- Va?! - Varför inte slå oss ihop?
Mark, djur, redskap, liv.
Rubbet.
Vi använder mitt kapital, min kunskap för att förbättra din mark och min.
Och om vår union resulterar i barn, desto bättre.
Sett ur alla vinklar, skulle det gå.
Så varför inte gifta oss?
Jag åker nog tillbaka österut och hittar en fru.
Snälla, herr Giffen. Jag nöjer mig inte med ett "nej".
Fröken Cuddy.
Jag tackar för erbjudandet, maten och konserten.
Men jag kan inte gifta mig med er. Jag vill inte.
Jag är inte perfekt, men ni är för domderande.
Och alldeles för alldaglig.
Det är inget man kan bota.
Den här andas fortfarande, mamma.
Hon är död. Mamma är död.
- Jag lägger henne utanför. - Nej.
Mamma ska få en riktig begravning. Jag måste göra i ordning henne.
Snart börjar hon lukta så jag lägger henne utanför.
Hon ska få en riktig begravning, Thor.
Du önskade att hon skulle dö.
Du hatade henne! Du hatar mig!
Bär in henne igen! Bär in henne igen!
Släpp!
Bär in henne igen!
Iskall!
Frusen!
Åh, herregud.
- Vadan denna ära, pastorn? - Våren är här.
- Allt väl med Clydene och barnen? - Busigare och större för var dag.
Ställ undan mulan och kom in.
Det är problem med en del kvinnor häromkring.
Jag har hört det.
Det är allvarligt.
- Gissa vad jag tänker beställa. - Det kan jag inte.
- En liten orgel. - Det menar du inte.
Jag vågar inte frakta ett piano.
När jag kommit till Loup, beställer jag en Mason & Hamlin-orgel.
Det blir den enda orgeln i trakten.
Därhemma brukade jag spela piano i timmar.
Jag kan inte leva utan musik länge till.
- Jag hjälper gärna till med disken. - Jag vill inte ha hjälp med den.
Hur trivs du med den där Giffen?
Han lånar mina mulor och han hjälper mig med säden.
Vi har satt potatis tillsammans och har allt inhägnat.
Kommer ni överens?
När mina tjurar är klara här, får de bestiga hans kvigor.
Ja, ni verkar ju komma bra överens.
- Han får ett mål mat lite då och då. - Precis som jag får.
Du är en god människa, Mary Bee.
Sängen uppe på loftet är nybäddad.
Ge svinen resterna innan du lägger dig.
Du ska ge mig en son.
Så fan heller.
Herregud, det är fan ett fritt land. Ingen kan tvinga mig.
Du ska inte missbruka Herrens namn, Vester.
- Särskilt inte i hans eget hus. - Jag gör det inte.
I Herren vår Frälsares namn frågar jag dig: "Varför inte?"
Jag måste passa mina grödor och se efter mina döttrar-
- och jag har inte råd med en vagn. Jag vill inte vara med om detta.
Vad gör vi då med Theoline?
Ner i hålet på utedasset.
Du är ett sorgligt exempel, Vester Belknap.
Jag är här för lottdragningen. Låt oss få det överstökat.
- Vester, då? - Jag drar åt Vester.
- Vad menar du? - Jag drar åt honom.
Vad sa hon?
Jag sa att jag drar åt Vester Belknap.
Kan vi komma i gång?
Det är en smärtsam situation för er och era familjer.
Era fruar är fina och gudfruktiga kvinnor.
Men livet har gett dem mer än de orkar med. Nu drar vi lott.
Den som drar den svarta bönan, för kvinnorna dit de kommit ifrån.
- Ska vi låta fröken...? - Jag drar först.
- Håll händerna knutna tills alla har dragit. - Thor.
Fröken Cuddy.
Håll fram händerna.
- Jag räknar till tre. Ett. - Om min böna är svart...
Två, tre.
- Ska alltså Vester göra det? - Han vägrade ju.
Han måste. Han är en av oss. Jag har själv döpt honom.
- Jag litar inte på Vester. - Inte jag heller.
Det är sant, pastorn. Vester är ett odjur utan samvete.
Jag gör det.
- Det kan du inte. - En kvinna?
Jag rider lika bra som nån annan och hanterar både fyrspann och gevär.
Och jag kan ta bättre hand om de kvinnorna, än vad ni kan.
Hon har rätt.
Hon har fanimej rätt. Det är vänligt av er, fröken.
Säg vad ni behöver, så skaffar vi det.
- När ger ni er av? - Snarast.
Det är 5 maj i dag. Hon kan hinna tillbaka och fira nationaldag 4 juli.
Vi kan inte tillåta detta.
Det lämpar sig inte att en ensam kvinna kör en vagn tvärs över landet.
Och särskilt inte med tre av Vår Herres minst begåvade barn.
- Varför inte följa med, fru Linens? - Ni också, fru Polhemus.
Nej, ni har familjer att ta hand om.
Men det har inte jag. Jag bor ovanligt nog ensam.
Det räcker. Sätt er nu.
Ni har rätt angående Vester Belknap.
Jag vågar inte ge honom en så allvarlig uppgift.
Vi behöver en "välgörare".
Vi kommer ordna med utrustning inför resan, fröken Cuddy.
Ursäkta mig ett ögonblick.
- Kommer du för att se på vagnen? - Ja.
Herregud, vad är det?
En vagn med överbyggnad som jag bytte till mig i fjol.
Sen dess har den bara stått härute i snön.
När Svendsen och Sours kom och ville ha en vagn-
-fick de ett förbaskat bra pris.
Jag har gjort större fönster och smörjt den rejält.
Den har fått nya ekrar och fälgar.
Precis det rätta för kvinnorna.
Jag har monterat en skjutspärr på dörren.
- Varför det? - Så du kan låsa in damerna.
- Varför skulle jag göra det? - Tänk efter.
Vad är det?
Du kanske vill binda fast nåt.
Det är tio stycken.
Du milde. Jag är inte säker på att jag är redo.
Är du rädd?
- Lite. - Hör hör, Mary Bee.
Du har en skaplig vagn och mulor.
Och du är lika bra som vilken man som helst här omkring.
Och du gör en god gärning.
Så bara sätt fart.
Kom i gång och få det gjort.
- Vet alla om det? - Jepp.
- Vad säger de om det? - De säger ingenting.
Folk talar gärna om döden och skatter.
Men när det gäller galenskap...
...är de tysta som graven.
Fröken Cuddy!
Mary Bee!
Jag försökte få tag i dig i stan, men du hade redan gett dig iväg.
Brev till kvinnornas släktingar i Hebron, Iowa och längre österut.
Det blir en lång, svår och riskfylld resa.
Gud välsigna och bevara dig.
- Du vet väl att du har mitt stöd. - Det vet jag.
Jag hade åkt, om jag hade kunnat.
Låt oss be tillsammans.
Himmelske Fader, se på din dotter och välsigna hennes färd.
Ge henne styrka, led henne på vägen så hon kan föra hem de arma själar.
Vi bönfaller dig, i din enfödde son Jesu Kristi namn-
-som gav sitt liv-
-för våra synder. Amen.
Kom ut därifrån, din jävel till snyltgäst!
Kommer du in blir du en stackars sate resten av ditt korta liv.
Du är själv en satans jävel!
- Det här är Bob Giffens ställe! - Bob Giffen har övergett det.
Och jag ansöker genom advokat att få överta det.
Hoppa för fan ner från mitt tak annars tar mina advokater vid!
Vi måste hänga den jäveln.
- Är du en ängel? - Du är inte död.
Hjälp mig.
Hjälper du mig? För Guds skull.
Om jag gör det, vad gör du då för mig?
Vad som helst! Så sant som Gud är mitt vittne!
Om jag skär ner dig, gör du då som jag säger?
- Ja, jag svär vid Gud! - Svär, då!
Svär vid vår Allsmäktige Gud som du talat om.
Hämnden är min, säger Herren.
Ta in kärvarna och gör mot andra...
Om du skär ner mig från detta förbaskade träd-
- kommer jag göra allt du ber om. Det svär jag på i Guds heliga namn.
Tack.
Okej. Jag räddar dig.
Jag har ett jobb åt dig.
Men om du försöker göra mig illa eller försöker fly...
...så dödar jag dig.
Ta bort snaran.
Först måste jag samla ihop mina ägodelar.
- Det är Bob Giffens hus. - Har aldrig träffat honom.
- Var är hans får? - Jag åt upp dem.
Och jagades och hängdes för att ha stulit Bobs jordlott.
- Stället är för fan övergivet. - Han har inte övergett nåt.
Han har bara åkt österut för att hitta en fru.
Det är övergivet.
Helt klart.
Typiskt övergivet.
Spänn av och ställ bort mulorna. Min märr Dorothy också.
Se till att gårdens djur får mat och vatten.
Din häst behöver det också.
Annars gör jag det och då blir middan en timme försenad.
Tvätta dig, innan du kommer in.
Vad tänkte du på för jobb?
Var snäll och gunga inte på min stol.
Jag heter Cuddy, Mary Bee Cuddy.
- Var är herr Cuddy? - Jag är ogift.
Vad går jobbet ut på?
Tre av våra kvinnor har förlorat förståndet.
Deras män kan inte ta hand om dem.
Du och jag ska ta dem över floden, till Iowa.
Missourifloden? Det är ju för fan fem veckors resa härifrån.
Jag tillåter inga svordomar i mitt hus.
Jag förstår varför du är singel.
Jag behöver en som kan jaga och avlösa mig vid tömmarna-
- och hjälpa till med djuren. Det var därför jag släppte dig fri.
Det är ditt jobb. Du lovade göra det.
Tre tokiga kvinnor i fem veckor är mer än jag hade räknat med.
Om du ljugit för mig och tänker smita från ansvaret-
-så är du en man med låg moral.
Mer ett uselt svin än en hedersman.
Tack för de fina orden. Du är inte själv nån pärla.
Alldaglig som en gammal hink och domderande.
Men jag följer med eftersom jag lovat det.
Jag hjälper dig med tokkärringarna så länge det passar mig-
- men jag sticker min väg, när och om det passar mig.
Och nu vill jag veta var fan min säng står?
I stallet där du hör hemma.
Vad gör du, mamma?
Jag sopar. Det ser du väl?
Varför? Varför sopar du?
Vi ska ha ett rent hus.
Vi har alltid haft ett rent hus.
Du har ju förlorat förståndet, mamma.
Golvet är gjort av lös jord. Ska du sopa bort jord från jorden?
Huset ska vara rent.
Renhet kommer efter gudomlighet.
I fjärran i vägkröken finns
ett vackert hus som jag minns
I fjärran i vägkröken finns
ett vackert hus som jag minns.
Vinden har blåst omkull all majs.
Jag vet det.
Vi kan använda kolvarna till att elda med.
Där finns inget att äta.
- Bara kolvar. Tomma, torra kolvar. - Jag vet det.
- Veten och havren är döda. - Jag vet det.
Vad vet du?
Är du galen?
Stanna här.
Det är bäst du låser in mig.
Jag vill inte riskera repet igen. De jävlarna kommer vilja hänga mig.
De kanske känner igen dig.
- Har du pengar? - Lite. Hur så?
Jag behöver tre askar patroner till en Navy Colt .36 och ett krus whisky.
- Kulor, kanske, men ingen whisky. - Varför inte?
Du ska inte gå berusad bland försvarslösa kvinnor.
Då följer jag inte med. Hej då, Cuddy.
Vad heter du?
- Det angår bara mig. - Jag behöver ditt namn för banken.
- Vi kan säga George. - George vadå?
- Briggs. - George Briggs?
Just det. George Briggs.
George Briggs.
Läs det här.
Jag läser det. "Herr George Briggs, c/o fru Altha Carter"-
- "Stiftelsen Kvinnors Värn, Metodistkyrkan, Hebron, Iowa."
Det ligger 300 dollar i sedlar i kuvertet. De är till dig.
- Kan jag inte få dem nu? - Jag skickar dem med posten.
- Varför inte ta med dem? - De väntar på dig i Hebron.
Hennes man är ganska ung. Vi måste se upp med honom.
Jag vet inte vad han kommer göra, när vi tar Arabella.
Fröken...
Där sitter hon. Min fru Belle.
Trevligt att ses, fru Sours.
Hon säger aldrig nåt. Hon stirrar bara ut genom fönstret.
Det är som om hennes kropp är helt utsliten.
Jag måste bära henne ut på dass, klä av henne och klä på henne.
Hur länge har hon varit så?
Ända sen...
Jag känner henne inte längre.
- Hur gammal är din fru? - 19.
- Och du? - 21.
Jaha.
Hon var så vacker, fröken Cuddy.
Det kan hon bli igen.
Herr Briggs, kan du hjälpa till här?
Nu.
Må Gud vaka över dig, Garn.
Ta med den här.
Bröllopsgåvan från hennes svärmor. Den bör hon väl ha med sig.
Jag ser till att hon får med den hem.
Vi är tillbaka om några veckor. Du får höra ifrån mig genom pastorn.
Farväl!
Du älskar mig inte. Du vill inte ens se på mig.
Du skiter fullständigt i mig.
Åk du hem och lek med den jävla dockan.
Överge mig, du, bara!
Du älskar mig inte!
Farväl!
Du kan dra åt helvete!
Farväl!
Du älskar mig inte!
Godmorgon, herr Svendsen.
Kom in.
- Hon är klar. - Varför är hon bunden?
"Gud kommer slå ihjäl dig," säger hon till mig.
Hon tror att hon är Gud.
Hennes kusin hämtar henne i Iowa och kör henne till anstalten.
Sluta med det där!
Hur får vi upp henne i vagnen?
Regla upp dörren.
Sluta nu! Sluta!
Öppna vagnsdörren!
Hjälp mig att dra in henne.
Släpp inte loss henne. Hon kommer försöka döda dig.
Och henne också. Fort ut.
Vad gör du med det svinet?
- Han är med oss. - Han försökte ta Giffens ställe.
- Jag behöver hjälp. - Han skulle hängas.
- Herr Svendsen... - Kom ner från vagnen.
Kom ner, annars skjuter jag dig där du sitter!
Jag klarar inte detta själv. Lämna oss i fred.
Vi ger oss av.
Ni hade inte stake att hänga mig. Min häst skulle fixa det.
Iväg.
Fortsätt att sikta på den jäveln.
Jag ska se till frugan, herr Svendsen. Det lovar jag.
Hon kommer vara trygg hos mig.
Jag ger dig min säd, men du tar inte emot den.
Du ska ta emot min säd, kvinna.
Du ska föda våra barn.
Gå in på ert rum medan jag talar med mamma.
Theoline, det är Mary Bee.
- Knyt upp. - Jag knyter upp nu.
Knyt upp! Knyt upp!
- Känner du igen mig, Theoline? - Knyt upp! Knyt upp!
Line, kära du, jag är Mary Bee.
Känner du inte igen mig?
Hör här, flickor.
Er mamma är mycket sjuk.
Men hon älskar er lika mycket som hon alltid har gjort.
Därför ska ni också älska henne och hjälpa henne så gott ni kan.
Jag ber er göra följande för henne.
Klä av henne, värm vatten-
- och ge henne ett skönt bad. Med tvål.
- Från topp till tå. - Där på sängen?
Där på sängen.
Tvätta hennes hår och kamma ut det.
Hitta rena kläder och underkläder till henne och klä på henne.
Medan ni gör det, ska ni le och säga snälla saker till henne.
Kan ni sjunga en sång?
- Vi kan Flow Gently, Sweet Afton. - Den passar bra.
När ni är färdiga med allt det, ska ni också hjälpa er pappa.
Ni är damerna i huset nu.
Ni ska sopa golvet, diska all smutsig disk-
-och hänga ut sängkläderna.
Visa honom hur stora ni är. Vill ni göra det för honom och mig?
Bra. Sjung nu sången.
Fint. Och kom ihåg...
Ni ska älska er kära mamma.
Nu får ni sätta igång. Hit med pannorna.
Är det ni, fru Svendsen?
Var snäll och sluta jämra er.
Jag bad er sluta, fru Svendsen. Snälla...
Sluta! Ögonblickligen! Sluta!
Tror ni mulorna klarar att gå ända till Missourifloden?
Inte utan rejält majsfoder.
Hon med spretande öron vet att vi talar om henne. Hon är tänkaren.
Den andra är jobbaren. Vi borde ge dem namn.
Mulor behöver inga namn. De behöver foder, helst majs.
Jag kallar henne Grace och henne Redemption.
Min märr heter Dorothy efter min syster.
Hon är gift med en läkare i New York. Vi kommer därifrån.
Dorothy har en sexårig pojke och en baby på väg.
Vår mamma dog när vi var små.
Vad heter din häst?
Brown.
Jag fick två sketna filtar. Nätterna är kalla här.
Så det har du märkt.
- Vi måste följa floden mot sydöst. - Nej.
Där finns fler som kan hjälpa oss.
Tre sorter möter du. Tågresenärer som inte vill möta tokigt folk.
Köpmän som säkert kommer våldta dig. Och indianer som kommer döda dig.
Och sen våldta dig. Sen de dödat mig.
Nej, vi styr österut mot floden. Vi fraktar en besynnerlig last.
- De är människor, ingen "last". - De är tokkärringar.
- De är dyrbara för Vår Herre. - Och för mig. 300 dollar!
Vakna! Dags att fortsätta!
Upp och kissa!
Vakna.
Upp med dig. Akta huvudet. Seså.
Sådär.
Kissa.
Fan...
Sätt dig på huk.
Kissa nu!
Gud kommer döda dig.
Jag älskar träd.
Jag får inte så många träd här.
Jag saknar dem.
Gud kommer döda...
I New York...
...finns det många träd.
Du har väl inte tänkt skända...
Du är avskyvärd!
Och morbid!
Jag vill inte frysa när jag försöker sova.
Jag behöver buffelhuden, inte indianen.
Jag hörde till Dragonerna.
Kompani C, 1. Dragonerna.
Fort Kearney.
Vi drabbade en gång rejält samman i Kansas med de jävla kiowaerna.
Berätta.
Vi var på väg till Fort Leavenworth.
En varutransport. Ett sexspann mulor och en hjord på 300 hästar.
Och vi hade en svärm av kiowaer efter oss.
Krigsmålade, blodtörstiga... Stora och fula som Fan själv.
De ville ha hästarna.
Jaha.
Vi slog läger för natten vid Arkansasfloden.
Och kuskarna tjudrade 36 mulor-
-och 300 hästar i sanden. I sand!
Pålarna hade inte ens hållit fast en präriehund i den sanden.
Och mycket riktigt-
- kom kiowaerna och fick hela flocken att rusa iväg.
Vagnarna trampades sönder och djuren snodde in sig i repen-
- och skadades av omkringflygande pålar-
- allt medan kiowaerna red runt och skrek i högan sky.
Jag kan lova dig att vi blev förbannade.
Vi blåste i hornet. "Alle man till häst"-
- och red efter dem medan dagen grydde.
Vi fångade kiowaer lite överallt och dödade allihop.
Vi fick ihop hjorden och drev den rakt igenom kiowaernas läger.
Det var snyggt jobbat. Kompani C, 1. Dragonerna.
Vad intressant.
- Vad är de för några? - Pawneer, antagligen.
- Vad var det? - Ett signalhorn.
Nånstans på vägen dödade de en av kavalleriets hornblåsare.
- Vad vill de ha? - Allt vi har.
Men de vet inte vad vi har i vagnen.
Den kan vara fylld med varor eller soldater.
De har för fan ingen aning.
Fyra av dem har gevär.
Om de anser att vi är värda besväret, är det ute med oss.
Jag försöker köpa oss fria.
Om det händer mig nåt, gör inget dumt med karbinen.
Skynda dig in i vagnen-
- skjut kvinnorna i huvudet och därefter dig själv.
Du har fyra patroner.
Seså, iväg.
Iväg. Iväg med dig!
Vad kommer de göra med Dorothy?
De kommer antagligen äta henne.
Vad fan?
Hon är borta, herr Briggs! Hon är borta!
- Vi måste hitta henne! - Det var för fan bara en häst.
Upp med dig, din tölp!
Hon har inte tagit ett steg själv, sen vi placerade henne i vagnen.
Det var som fan.
Hon stack sin väg.
Godmorgon.
- Var kommer du ifrån? - Varutransport med anhalt söderöver.
- En stor transport? - 30 sexspann.
- Från Falls City, ska till Salt Lake. - Är du kusk?
- På jakt efter kött. Har du sett nåt? - Nej, inte idag.
Själv letar jag efter den unga damen här.
- Hon är vilse. - Inte nu längre.
Hör här. Jag har en vagn inte långt härifrån.
Jag för tre galna kvinnor till en kyrka i Iowa-
- så de kan ta sig hem, till öst. Flickan här är en av dem.
Hon är gift och heter Sours.
Hon hade tre små barn som difterin tog på kort tid.
Hon förlorade förståndet.
Hon stack ifrån oss igår natt.
- Jag är hennes vän. - Det är jag också.
Hon är inget för dig i sitt tillstånd.
Hon kan väl sära på benen?
Vet du vad? Varför inte låta henne bestämma.
Hör upp, du vackra sak. Vill du rida med honom eller mig?
- Se, hon gillar mig redan. - Jag ska föra henne hem.
Knappast. Hon är min nu.
Det man hittar får man behålla, och det är ju bara vi härute.
- Jag måste ta henne. - Det var som fan.
Låt oss slåss om henne. Vinnaren får priset.
- Det är jag med på. - Då så.
När jag säger "kasta", kastar vi vapnen.
- Vad säger du? - Säg bara till.
Kasta!
Det var som fan.
- Säg det igen, och gör det nu. - Kasta!
Farväl.
Behövde det ta en evighet?
Hon har ju nästan frusit ihjäl.
- Här får du en ny häst, Cuddy. - Var hittade du den?
- En man gav oss den. - Varför då?
För han var död. Fru Sours sköt honom.
- Vem gör så? - Indianerna. För kläderna.
Vargar.
"Cissy Hahn. 11 år, 2 månader och 9 dagar."
"Gud älskade henne och hämtade hem henne."
Kom nu, Cuddy.
- Jag tänker ordna till graven. - Det är sent.
- Struntsamma. - Gör som du vill. Jag fortsätter.
Då tar jag en häst och rider ikapp dig sen.
Inte min häst.
Du får rida på den brokiga.
Jag vill ha en spade också.
Käre barmhärtige Fader.
Fredens furste, gode herde-
-rättfärdige skördeman.
Tag detta bevis till Dig.
Bär det med Dig Låt oss sova som kära.
Låt mig stå brud vid Din sida en dag.
Älska oss och älska mig.
Älska mig, jag ber!
Amen.
Varför tände du inte en eld åt mig?
Hur blir det med middan?
Jag tände faktiskt en eld åt dig, Cuddy.
Var är spaden?
Jag tappade den jävla spaden!
Vem bryr sig om en spade?
Du är sinnessjuk!
Så fan heller. Jag försöker nå fram till floden fortast möjligt-
- och inkassera 300 dollar. Det är vad det handlar om för mig.
Det är det enda.
- Jag kunde inte somna. - Det kunde jag.
Om hur lång tid kan vi ha nått fram?
Om en vecka eller så.
Kanske om en månad. Jag vet inte.
Snart överstökat. Stannar du i Iowa eller följer du med tillbaka?
Jag vet inte.
Du är inte mycket för att planera.
Inte särskilt mycket.
Herr Briggs, du är en intelligent människa.
Om du tänker efter, är jag säker på att du inser vad som är bäst.
När vi har överlämnat dem till fru Carter-
- kan vi ju gifta oss och åka tillbaka tillsammans.
Jag är 31 och måste snart bli gift-
-och du blir inte heller yngre.
Du har sett mitt hus och mina djur.
Jag har två fina jordlotter och pengar på banken.
Jag är vid god hälsa och kan föda barn.
Jag tänker köpa griskultingar i vår och föda upp dem på majs.
Till sommaren kommer jag ha 25 hektar vete.
Jag tänker odla pumpor också.
Vi skulle bli ett bra team.
Tillsammans får vi ett bra liv. Tror du inte det?
- Jag är ingen bonde. - Du kan försöka.
Det gjorde jag en gång med en änka norr om Wamego.
Fram och tillbaka i plogfårorna från tidig morgon till sen kväll.
Det finns vackrare vyer än en oxes häck, så jag red därifrån.
Du övergav henne.
Jag fick dåligt samvete men tittade aldrig tillbaka.
Du vill alltså inte gifta dig med mig?
Nej, det vill jag inte.
Jag vet att jag är alldaglig som en gammal hink-
- men kan du inte överväga det? Så kan vi tala om det i Hebron.
Det blir tomt snack.
Herr Briggs, du förstår kanske inte vilken god gärning du gör -
- när du för hem de stackars kvinnorna.
Men jag kan försäkra dig om att det gör både Vår Herre och jag.
Det är kanske ditt livs mest ädelmodiga gärning.
Det är kanske 300 dollar.
Så du gifter dig inte med mig?
Nej.
Jag är uppriktig.
- Om du ändå kunde säga nåt snällt. - Som vadå?
Att jag är en god människa, att jag har hjälpt dig.
Du är en jävligt god människa och du har hjälpt mig.
Jag deserterade från Dragonerna.
Från Kompani C, första regementet. Fort Kearney.
Jag stal en häst och stack.
Jag är inte fäst vid nåt.
Bara vid mig själv.
Nej...
Jag vill ligga med dig.
Nej.
Du måste. Jag räddade ditt liv.
Nej.
Jag ber dig. Låt mig bevara min värdighet.
Dra upp knäna.
Ta den i handen.
Kom bara ihåg att jag inte tvingat mig på dig.
Om det gör ont, så är det inte med flit.
Det var du som bad mig. Jag bad inte dig.
Stick in den nu.
Ja.
Cuddy!
Herregud, Cuddy. Vi hade avtalat att föra kvinnorna till Iowa.
Jag höll mitt ord och så bryter du ditt.
Se här. Se, vad ni har gjort. Ni har haft ihjäl henne.
Ni är tamejfan för knäppa för att fatta ett skit.
Ni vet ingenting om den här världen.
Ni kan inte ens pissa normalt.
Om det inte var för er, skulle Mary Bee inte vara död.
Hon skulle inte ens vara härute.
Om ni inte blivit tokiga, hade hon aldrig gjort den här resan.
Om ni hade bevarat fattningen, skulle hon vara i livet.
Hemma i sitt eget hus. Och det skulle ni med.
Men icke, ni blev galna.
Ni drev henne i döden. Vad har ni att säga om det?
Det var som tusan.
Jag fortsätter ensam.
Ni får klara er själva.
Vi är tillräckligt långt österut. Nån tar säkert hand om er.
Ingen av er fattar ett ord av det jag säger.
Åh, herregud...
Hej. Jag har tre kvinnor med mig som inte har ätit på tre dar.
De behöver mat, ett rum och ett varmt bad.
Det är fullbelagt.
- Med vadå? - Folk.
Jag kom inte hit för att bråka, men jag är trött-
-och då är jag lättretad.
Detta är ett hotell och jag har pengar.
Jag vill ha mat, ett rum till mig själv och ett till tre kvinnor-
- samt fyra varma bad eller en ordentlig förklaring.
Vänta här ett ögonblick.
- Väl mött. - Hej.
- Aloysius Duffy. Och ni heter...? - Briggs.
Jag förstår att ni önskar mat och inkvartering.
Ja, till mig själv och tre kvinnor.
En ovanlig last, måste jag säga.
Dessvärre kan jag inte hjälpa er.
Varför inte? Är inte detta ett hotell?
Huset bjuder på en drink.
Härligt.
Där försvann den.
Herr Briggs, ni kunde inte ha valt en mer opassande tidpunkt.
Det är så att ett sällskap på 16 potentiella investerare-
- är på väg hit från St. Louis med hjulångare och diligens.
Ni förstår säkert att vi omöjligt kan ta emot fler.
Dessa välbeställda herrar kan avgöra framtiden för hela vår...
Vi har haft en hård vinter och vi kommer långväga ifrån.
Och de har inte ätit på tre dar.
Beklagar.
Kvinnorna är i så dåligt skick. De är väldigt hungriga.
Låt mig se dem.
Ni kan inte skicka iväg oss.
Det går inte.
Herr Briggs, kvinnorna är en verkligt sorglig syn-
- men vi kan inte ha dem här, trots mänsklig godhets mjölk.
Var nu vänlig och gå ut och försvinn med vagnen. Trevlig resa.
Nu kommer det låta annorlunda. Lägg undan skjutvapnen försiktigt-
- och sätt maten på bordet i en sjuhelvetes fart.
Nu kan vi börja om, herr Briggs.
Härligt. Klokt av er. Ge er nu av, min vän.
Och ångra att ni sa nej till min whisky.
Visst, men ni ska veta att-
- ni är de värsta lögnare och tjuvar jag nånsin träffat.
Att ha avvisat stackars kvinnor får ni leva med resten av livet.
Ni kommer inte kunna sova. Ni kommer sätta whisky och vatten i halsen.
Maten ni äter kommer proppa igen era tarmar-
-så ni dör av er egen skit.
Era mödrar och era systrar och era fruar och era döttrar-
-kommer förbanna era kuklösa själar.
För Guds skull...
Jag ska skaffa nåt att äta. Var snälla flickor och se till att somna.
Jag är strax tillbaka.
Skynda dig bort härifrån.
Och se dig inte om.
Helvete!
Fan, vad ont det gör!
Hon såg så löjlig ut i den där hättan.
Ursäkta, jag söker en Altha Carter. Vet ni var hennes hus ligger?
- Det är pastorns fru. - Ja, det stämmer.
Fortsätt till metodistkyrkan. Huset mittemot är prästgården.
Då så. Tack så mycket.
Kom, Maisy, titta inte på honom.
Ja?
Goddag. Är ni fru Altha Carter, pastorns fru?
Ja, det är jag.
Mitt namn är Briggs. Jag kommer från territoriet, Loup.
Och jag har tre kvinnor med mig.
Kvinnor?
Javisst, herregud!
Ni har varit på väg länge. Jag är lättad över att se er här.
Fader Carter är dessvärre inte här. Han begraver en församlingsmedlem.
Jag trodde att en kvinna som heter Cuddy-
- skulle komma med dem. Det skrev pastor Dowd.
Hon var med oss till för en vecka sedan. En feber tog henne dessvärre.
Jag begravde henne och vi körde vidare.
Mary Bee Cuddy hette hon.
Det är en fruktansvärd förlust.
Hon måste ha varit en fin och tapper människa.
Det var hon.
Har ni rest så långt i den lådan?
Åh, herregud.
Det är dags för mig att träffa dem.
Jag vet inte om jag är beredd.
Maka på dig.
- Det måste ha varit en hård vinter. - Det var det.
Sätt dem på soffan, herr Briggs.
- Pratar de? - Nej.
- Kan de förstå nåt? - Jag vet inte.
Jag märkte att de såg sig omkring. Vad betyder det?
Svårt att säga.
Kanske de minns finrummet-
- de själva hade en gång. Arma stackare.
Har ni märkt nån förbättring i deras tillstånd?
De varken slåss eller rymmer längre.
Berätta vad de heter.
Det är Theoline Belknap. Hon dödade sitt eget barn.
Berätta inget sånt. Jag vill helst inte veta.
Hon där är norska och heter Gro Svendsen.
- Jaha. - Och det är Arabella Sours.
Hon är ju bara en flicka. Och har en docka.
Hon hade tre barn som difterin tog i loppet av tre dagar.
Herregud. Var snäll och berätta inte mer.
I denna finns det brev om var och en av dem, om släktingar och sånt.
Jag måste vidare.
De kanske reser sig och försöker följa efter mig.
Jag tror detta rum håller kvar dem.
Åh, jag glömde nästan.
- Den här är till er, fru Sours. - Den är så vacker.
Kanske ni vill ha den-
-en vacker dag.
Farväl, mina damer.
Gud välsigna er.
Allt kommer att gå bra. Jag ville säga farväl till er.
Ni kan ge vagnen och mulorna-
- och den brokiga hästen till kvinnorna i församlingen.
De kan sälja allt och ta pengarna till järnvägsbiljetter.
Men herr Briggs, jag blir så glad.
Så generöst av er.
Be pastorn ge mulorna ordentligt med majsfoder.
- Återvänder ni till Territoriet? - Jag vet inte.
Om ni gör det, så tacka pastor Dowd och hälsa så gott.
Det ska jag göra.
Ja, då säger vi farväl, herr Briggs. Räck mig handen.
Fader vår, välsigna denne man, var han än må färdas.
Vaka över honom. Låt ditt ansikte lysa över honom-
-och hämta hem honom till dig en dag.
I Jesu namn, amen.
Jag hoppas vi ses igen, herr Briggs. Farväl.
Nu kan ni ge er av.
Oh, ja. Den klär er verkligen.
- Hur gammal är du? - 16.
Du har inga skor på dig.
Det är väl min ensak.
Jag tar de där skorna.
Vi spelar med en hög insats. Kan ni lägga 50 dollar?
Här har ni 300 dollar.
- Får jag se närmare på dem? - Varsågod.
Se här, herr Carmichael.
Bank of Loup. Det är uppe vid Wamego.
- Hur länge sen var det ni var där? - Fem-sex veckor sen.
Bank of Loup har gått i konkurs. Vanligt för bankerna i Territoriet.
Jag har själv förlorat en nätt summa på såna sedlar.
- Har ni några nationella dollar? - Nej.
Jag har gjort av med dem.
Beklagar, men jag kan inte godta era sedlar.
Ingen här omkring kommer vilja det.
Ni kan inte sitta vid bordet, om ni inte ska spela.
- Jag måste be er gå härifrån. - Va?
Var vänlig och lämna bordet.
Ni är inte socialt accepterad här, förstår ni.
Har du nånsin träffat en viss Mary Bee Cuddy?
Nej.
De här är till dig.
- Ni måste betala räkningen ändå. - Din sås och skorporna var goda.
Tack.
Låt mig ge dig ett råd.
Gift dig inte med en oärlig grabb, som vill åka västerut-
- med fantasier om en gård han ännu inte har byggt.
Stanna här.
- Varför det? - För jag säger det.
- Vem är Mary Bee Cuddy? - Mary Bee Cuddy...
Hon var den präktigaste kvinnan nånsin.
Du kommer aldrig träffa henne.
Än sen?
Än sen...
Du är det levande beviset för-
-att hon aldrig glöms bort.
Därför, gumman.
- Ni är en underlig man. - Ja, det är jag nog.
Om vi skulle ta och gifta oss?
Kanske.
Skjut ifrån.
GUD ÄLSKADE HENNE OCH HÄMTADE HEM HENNE
Fös iväg!
Känner ni till Weevily Wheat? Kom upp hit.
Sluta väsnas! Det finns de som försöker sova!
Era jävlar!
Vi ska för fan västerut!
Kosta vad det kosta vill.
Översättning: Marianne Marty Scandinavian Text Service 2014.
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB